Nukkumaanmenoaika on 22.30, sanoo hän mitä tahansa.
Ja kasviksia pitää syödä. Ei pizzaa kuutta viikkoa.
- Ja hän on allerginen äyriäisille. - Tiedän.
- Vermontissa ei syödä ostereita. - En voi uskoa että menette sinne.
En saanut raahattua sinua sinne, kun olimme naimisissa.
Yritit kyllä.
- Et kai remontoi taas? - En, tämä on vuokrakämppä.
Paljonko Finn saa käyttää puhelinta?
Oletko tosissasi?
Sen viimeisimmän tempun jälkeen vai?
Ruutuaikaa ei ole. Puhelin jää New Yorkiin.
- Vihaan sinua. - Et voi puhua noin äidillesi...
Rauhoitu.
- Meidän ei tarvitse tehdä tätä. - Rauhoitu? Oletko tosissasi?
Sinä et ole täällä!
Et tiedä yhtään, mitä täällä tapahtuu.
Yritän pitää hänet turvassa ja teen sen yksin.
Minulla on vastassani on netti, satunnaiset ammuskelut,
toisten lapset, kuoleva planeetta -
ja nyt tämä presidentti. Mitä minun pitäisi...
Hyvä on.
Mitä minun pitäisi sanoa pienelle pojalle?
En tiedä.
Olet oikeassa, en tiedä.
No niin, nuori mies.
On aika lähteä.
- Mikä hätänä? - Tuo haju.
Raitis ilma tuoksuu. Toukokuinen Vermont on raikas.
Lehmänpaska täällä haisee.
Tuore sellainen.
Älä jaksa.
Olet oikeassa. On hauskempaa murjottaa.
Täällä ei ole mitään.
Karkotetut lähetetään paikkaan, missä ei ole mitään.
Et valinnut tätä, eli lähdimme liikkeelle väärällä...
Puhuin äitisi kanssa siitä, mitä tapahtui.
En ole koskaan nähnyt häntä niin pois tolaltaan.
En halua, että tämä reissu on pettymys.
Olen jo pettynyt.
Niin minäkin.
Miksi?
Toivoin että olisit ollut 12-vuotias etkä 13-vuotias teini.
Tuntemani lapsi olisi pitänyt tästä paikasta.
Kenen talo tämä on?
Minä ostin sen.
Onko se sinun?
Eikö joku muu palkannut sinut remontoimaan sen?
Sanoin äidillesi niin.
- Valehtelitko äidille? - Se oli pikemminkin hätävalhe.
Miksi?
Aion kunnostaa sen. Äidin mielestä se on uhkapeliä.
Kunnostaa? Ai ostaa kun...
Ei. Se tarkoittaa, että talo ostetaan halvalla, -
siihen käytetään vähän rahaa, -
jotta sen arvo nousisi ja sitten se myydään voitolla.
Entä jos se ei mene kaupaksi?
Menee se.
- Leikkaan käteni irti. - Äitisi sanoi samaa.
Paskat äidistä. Mitä se mistään tietää?
Voi paska.
Haloo?
Aivan, ne johdotukset.
Eli mitä...
Hieno homma.
Jätän kellarin oven auki. Sulakerasia on...
Selvä. Tee työsi.
Kiitos, hei.
Oletko nyt äidin puolella?
En ole kenenkään puolella, mutta äitisi puhui asiaa.
- Se murtautui koneelleni. - Tietokoneen käytössä on säännöt.
Kuvittele, että sinun -
ja kaikkien vastausten välissä -
on ovi jota ei saa avata, mutta jossa on surkea lukko.
Etkö rikkoisi surkeaa lukkoa ja kurkistaisi vähän?
Paljonko sinä kurkistit?
- Paloiteltiinko täällä ihmisiä? - Ikävä tuottaa pettymys.
Se olisi pitänyt tuoda ilmi.
- Mitä tarkoittaa "tuoda ilmi"? - Se olisi pitänyt kertoa minulle.
Hemmetti!
Täällä haisee pahalle.
Taidamme löytää lahjan lattian alta.
- Millaisen lahjan? - Karvaisen ja kuolleen lahjan.
Putkia ei ole korjattu.
Ei korjata niitä, niin et yritä kokata.
- Hyvä vitsi. - Vitsi niin kuin kokkauksesi vai?
Älä venytä hyvää vitsiä pilalle.
Me tarvitsemme vain mikron ja pizzataksin numeron.
Sade tulee katosta läpi ja lahottaa puun.
Nuo täytyy vaihtaa.
Onko tämä hevosia varten?
Täällä oli varmaan joskus hevosia.
Tehdään tästä jotain siistiä. Vaikka elokuvateatteri.
- Kuka tarvitsee hevosia? - Äidillä oli hevosia lapsena.
- Oli vai? - Minä en välittänyt niistä.
Mutta hän tykkäsi niistä. Tykkää varmaan vieläkin.
Äidillä oli pieniä kuvia...
Hän maalasi pieniä eläimiä seinille.
Muistan asioita.
Siitä on aikaa, mutta minä muistan.
Toitko..?
- Onko nämä tavaroitani? - Lähetin muutamia leluja tänne.
Halusin että sinä viihdyt. Mikä hätänä?
Ei mikään.
Sinä et viihdy. Inhoat niitä.
- Inhoat niitä sydämesi pohjasta. - En mutta...
Nämä on lasten leluja.
- Kysyin äidiltäsi mistä pitäisit. - Se ei tiedä kaikkea.
En malta odottaa, että voin sanoa tuon hänelle.
- Tykkäätkö vielä siitä? - Tykkään.
Minä en pysty katsomaan sitä.
Saan päänsärkyä.
Tätä pitää katsoa kuin katsoisi johonkin kauas, -
vaikka se on lähellä.
Minä en osaa.
- Mitä kuva esittää? - En kerro.
Hankin sinulle pian aikuisempia sisustusjuttuja.
Ehkä asekaapin ja tissijulisteita. Varo!
Tuokin täytyy korjata.
Me olemme talolääkäreitä.
Me korjaamme huonot osat, -
jotta joku haluaisi asua täällä.
Nämä ovat sisuskalut.
Ne ovat huonossa kunnossa.
Huonot putket ja sähköjohdot.
Ja tämä...
Tämä on sydän.
Talolla on huono sydän. Se hädin tuskin sykkii.
Vaikka en löydä siitä mitään vikaa.
Se on huono homma. Täällä pallit huurtuu toukokuussa...
Mitä nyt?
- Jessus! Kuka sinä olet? - Odottakaa!
Olen sähköasentaja.
Käskit tulla kellarin ovesta. Anteeksi.
Säikähdin kuoliaaksi.
- Älä edes kuvittele. - Miksi? Et vedä edes henkeen.
En ole paras isä, mutta en yritä voittaa palkintoa.
Tyydy passiiviseen tupakointiin.
Talo on kauhea sotku.
Sulakkeet ovat rikki ja kaikki on vanhaa.
Hieno homma.
Ja pääjohto oli poikki ulkona, mutta korjasin sen jo.
Oliko joku katkaissut sen vai?
Siltä näyttää.
Nuoriso ehkä. Mutta minä korjasin sen.
Kiitos.
- Tämä on Finn. - Olen Louis.
Olen naapurinne. Lähin naapurinne.
Asun puolen kilometrin päässä.
Se on kaukana voinhakureissulle, mutta jos tarvitsette jotain...
- Onko jokin vialla? - Ei.
Mennäänkö kuistille? Täällä on vähän viileä.
Viihdyn paremmin täällä.
Et tykkää tästä talosta.
En niin.
Miksi et?
Me ei muuteta tänne. Me vain kunnostetaan talo.
En tiedä, mitä teille on kerrottu.
Vain sen, että ketään ei paloiteltu.
Tylsää.
Eikö teille kerrottu naisesta? Se ei kai ollut tarpeen.
Mistä?
Täällä asui yksi nainen, kun olin lapsi.
Kuoliko se?
- Jess! - Mahdatko sanoa noin yhdeltä yöllä?
Hän oli sellainen nainen, jota nuoret kutsuisivat noidaksi.
Se on normaalia. Tyypillinen pikkukaupungin juttu.
Somaa tai jotain.
Mutta tämä ei ollut somaa.
Mitä se teki?
Kerro vain.
Tämä oli varmaan hyvä talo ennen kuin synnyin.
Mutta minulle se oli aina hänen talonsa.
Hänellä oli aviomies ja poika, mutta he kuolivat.
Kauhealla tavalla. Juuttuivat paalaimeen.
Ilkeitä juttuja.
- Huhujen mukaan nainen teki sen. - Miksi se olisi tehnyt sellaista?
Useimmat ihmiset yrittävät tehdä hyvää, -
mutta se nainen oli erilainen.
Hän tykkäsi, kun ihmiset pelkäsivät.
Hän tykkäsi päästä pään sisälle. Eniten minua pelotti -
nähdä kuinka paljon äitini pelkäsi. Ymmärrän nyt kun minulla on lapsi.
Hän tiesi, että paha asui lähellä, eikä hän voinut pitää minua turvassa.
Nainen istui yläkerran ikkunalla ja katseli ulos.
Yhtenä kesänä me huomasimme, että hän tuntui olevan siinä aina.
Päivin ja öin.
Lopulta joku ymmärsi tilanteen ja ilmoitti asiasta.
Hän oli ollut kuolleena ikkunalla kolme tai neljä viikkoa.
Hän oli kai saanut sydänkohtauksen.
Mikä naisen nimi oli?
- Mitä? - Naisen nimi.
Et kertonut sitä.
En taida tykätä sanoa sitä.
Hänen nimensä oli Lydia.
Mitä nuo ovat? Onko joku hätänä?
Minulla on reikä sydämessä.
No se on selvä.
Ihan oikeasti. Se on pieni. Monilla on sellainen.
- Mistä asti sinulla on ollut se? - Aina.
Sain tietää siitä viime vuonna Kaliforniassa.
Onko se paha juttu? Se kuulostaa pahalta.
Voitko sinä kuolla?
On suurempi riski, että asteroidi putoaa niskaan kun nukun.
- Onko huoneessasi kylmä? - Pallit huurtuu.
Huopia on...
Mistä kuulit tuon? Sanoinko minä sen?
Sanoit.
Sänkysi vieressä on huopia. Korjataan takka huomenna.
- Olen viereisessä huoneessa. - Pärjään kyllä.
- Jätän oven auki. - Pärjään kyllä.
Mikä tuo on?
Iso kuollut varis.
Näe viiva mielessäsi äläkä ajattele liikaa.
Sillä lailla.
Hienoa.
Kuka siellä?
Mitä teet sillä lampulla?
- En mitään. - Kuulin kun puhuit jollekulle.
Puhuin itsekseni.
Olen vähän...
Isä.
Mitä?
Luuletko, että talossa on jotain vikaa?
Ehkä.
Luuletko sinä?
Luulin, että näin jonkun peilissä.
Kenet?
Naisen kai.
Missä peilissä?
Se oli varmaan vain...
Miltä hän näytti?
Se näkyi vain hetken. Se oli kuin stereogrammi.
- Mikä? - Se taulu huoneessani.
Se oli kuin se. Sen näkee vain hetken.
Ja sitten se katoaa.
Luuletko, että se on hän?
- Kuka? - Lydia.
- Miksi sinä kuiskaat? - En tiedä.
Oletko sinäkin nähnyt jotain?
En.
Tuo on se paikka.
Onko tuo se tuoli, jossa Lydia kuoli?
Ei tietenkään.
Haluatko lähteä?
Ehkä meidän pitäisi.
Ei minua pelota.
Haluatko nukkua minun huoneessani?
Sinun ei tarvitse olla rohkea.
- Sanoin, että minua ei pelota. - Tiedän, mutta...
Jätän oveni auki.
- Isä. - Kaiken varalta.
Nouse ylös, nuori mies.
Ei vielä.
Näin unta.
Muistan sen vieläkin.
Kysyin joltakulta, saammeko jäädä tänne.
Jäädä?
Kysyin häneltä.
Kuka se oli? Odota.
Muuttaisiko äitikin tänne?
Voi luoja! Nyt muistan.
Lydia!
Se oli Lydia!
Sitten hän näytti, mitä sinulle tapahtuisi.
Itkitkö...
Isä?
Autatko tämän kanssa, Finn?
- Finn! - Mitä?
Kannetaan tämä sisälle.
Yksi, kaksi, kolme, nosta!
Olet hiljainen. Onko kaikki hyvin?
On.
- Edessä on mutaa. - Kierretään se.
Minun on pitänyt...
Jos haluat puhua jostain, mitä näit kun kurkkasit nettiin...
Meidän ei tarvitse puhua siitä nyt.
Ehkä voin selittää joitain asioita.
Siellä on paljon asioita, jotka...
Selvä, ymmärrän.
Kiitos.
Voi ei.
- Etkö tämä pitänyt kiertää? - Yritin mutta mutaa on liikaa...
Peruuta. Odota.
- Jalka juuttui kiinni. - Odota.
Lähtikö saapas irti?
Hanska putosi.
Katsoitko sinä sellaisia juttuja?
- Millaisia juttuja? - Netissä.
- Luulin ettet halua puhua siitä. - Antaa olla.
Ei, minä vain...
On ihan normaalia haluta katsella tyttöjä tai poikia...
En katsellut sellaisia juttuja. Tarkoitin pelottavampia juttuja.
Näitkö jotain väkivaltaista?
Näitkö, kun joku tapettiin?
Missä sinä näit sen?
Uutisissa kai.
Yhden tyypin kaula katkaistiin.
Hän huusi tai ainakin yritti.
Jumalauta!
Voi jeesus!
Kuule.
Maailma on sairas paikka.
Voi jessus!
Auta minua tämän kanssa.
Kysyitkö äidiltä siitä?
Kyllä kai, mutta se oli tosi vihainen -
ja oli tosi myöhä.
Minun piti olla nukkumassa, mutta livahdin ulos huoneestani.
Siksi että äiti itki.
Se puhui puhelimessa ja itki.
En tiedä kenen kanssa se puhui.
Se sanoi pelkäävänsä että tiedän, että maailma oli mennyt pilalle -
ja että tulisi maailmaloppu.
Äitisi...
Hän varmaan ajattelee niin.
Hänen täytyy päästä pois kaupungista. Teidän molempien täytyy.
Luuletko, että maailma...
En.
Kertoisitko, jos ajattelisit niin?
En varmaankaan.
- Valehtelisitko? - Joo.
Eli sinä saat valehdella, mutta minä en?
Niin.
- Entä äiti? - Hän valehtelee koko ajan.
Voi luoja!
- Eikö se tunnu pahalta? - Ei.
Kaikki vanhemmat valehtelevat. Hyvät ja huonot.
Me sanomme että kaikki on hyvin, vaikka ei ole.
Me sanomme että me olemme vahvoja, vaikka me emme ole.
Sanomme ettei ruuassa ole pinaattia, vaikka siinä on.
Tiesin sen.
Sanomme mitä tahansa, jotta te ette tiedä...
Tiedä mitä?
Että te ette ole turvassa.
Oikeasti turvassa.
Lisää, lisää!
Mistä muusta valehtelit, valehteleva valehtelija?
Muistatko koiran ruokinta-automaatin, -
jonka teit tiedemessuille?
Sanoin, että se oli hyvä ja että olit tosi fiksu.
Se oli ihan surkea.
Se ei toiminut koskaan, ja koira inhosi sitä.
Olet tosi fiksu kaveri, mutta et ollut fiksu silloin.
Mutta me teeskentelimme.
Tai siis valehtelimme.
Paina ja liikuta sitä alaspäin.
Rauhallisesti.
Loistavaa.
Oletko vihainen?
Ei puhuta enää paskaa, jooko?
Selvä.
Aiotko oikeasti myydä talon?
Miksi sinä..? Haluatko...
- Tuo on paskapuhetta. - Ei, viivyttely on eri asia.
Viivyttelet, jotta keksit sopivan paskapuheen.
Aiotko oikeasti myydä talon?
Toivon että en myy sitä. En voi luvata enempää.
- Mistä sinä tiesit? - En tiedä. Kaikki viittasi siihen.
Kuten huoneeni.
Ja kaikki jutut. Koko ajan...
Tuliko joku sisälle?
Luuletko, että..?
Kuulosti siltä, että tuo tuli kellarista.
- Onko kaikki hyvin? - Mennään katsomaan.
- Mene ulos odottamaan. - Mennään katsomaan.
- Mitä? - Tunnetko tuon?
Ilmavirran vai?
- Se on lämmintä ilmaa. - Mitä sitten?
Se tarkoittaa, että lämpö on päällä.
En voi uskoa tätä.
Kaipa tämä on hyvä juttu.
Kuinka se meni päälle?
Meiltä jäi lounas syömättä.
Lähdetäänkö ulos? Haukataan raitista ilmaa -
ja käydään pizzalla eikä tilata pizzaa tänne?
Käy pesulla ja ota sadetakkisi.
Jeesus!
- Isä? - Odota vähän.
Isä?
Mitä?
Se nainen.
Mitä me tehdään?
Pysy tässä.
Anteeksi?
Näen teidät.
Mene ulos.
Mene alakertaan. Nyt heti.
Mitä helvettiä?
Hei.
Sano naisen nimi.
Lydia?
En usko, että...
Jääkää!
- Minä soitan äidille. - Mitä? Älä!
Älä!
- Hei, Bev. - Ajattelin juuri teitä.
Kerron pidemmän version myöhemmin,
mutta jotain on tapahtunut.
Voi jeesus!
- Onko hän kunnossa? - Kuuntele.
Panen Finnin bussiin aamulla.
- Hän palaa New Yorkiin. - Ei, isä!
Hän on bussiasemalla puoli neljältä.
En halunnut, että tässä käy näin.
Mutta talo ei ole turvallinen.
Enkä tiedä, kuinka saan siitä turvallisen.
En tiedä. Anteeksi.
Selvä.
Onko tämä OK?
Mitä muuta voin sanoa?
Kiitos.
Kerron lisää tekstiviestillä, kun hän on matkalla.
- Selvä. Hei. - Hei.
Älä katso minua noin.
Mitä minun pitäisi tehdä? Entä jos jotain sattuu?
Miten minä..?
- Haluatko palata sinne? - En. En tiedä.
Mitä sitten?
Me emme voi molemmat lähteä. Satsasin tähän kaiken.
Pelasin talon, sananmukaisesti. Tiedän, että et ymmärrä.
- Jäädään sitten molemmat. - Ei käy.
- Äiti tykkäisi talosta. - Ajattelin niin kun näin sen...
Finn?
Ei.
Mitä sitten? Aiotko myydä sen jollekulle?
Valehdella ja antaa sen jollekin perheelle?
- En tiedä! - Älä mene sisälle yksin.
On pahempi, jos menet sisälle yksin. Ole kiltti.
En nuku siellä.
Teen töitä päivisin ja nukun motellissa.
Pärjään kyllä.
Pärjään pari viikkoa jonkun kanssa, joka haluaa eroon minusta.
- Etkö kuullut mitä se sanoi? - Kuka?
Lydia.
Se ei halua että lähdet. Se haluaa että jäät.
Sitten me tulemme hyvin toimeen.
Koska minä aion jäädä.
Tule, näytän huoneeni.
Minun täytyy olla rehellinen parista asiasta.
Etkö ole ollut?
En.
En oikeasti.
Sinä ensimmäisenä päivänä, kun kävin luonanne, -
kerroin että johdot oli katkaistu.
Minä katkaisin ne.
Sinäkö?
Miksi?
Katkaisin ne neljä tai viisi vuotta sitten.
Jokin tuntui olevan vinossa.
Olen nähnyt hänen katselevan ulos.
- Eli olet... - Silloin tällöin.
Vuosien kuluessa.
Aluksi se vain säikäytti.
Mutta muutama päivä sen jälkeen, kun olin nähnyt hänet tai hän minut -
pääkoppani ei ollut kunnossa.
Pahinta oli unissakävely.
Unissakävely?
Heräsin tiellä meidän talojemme välissä.
Seisoin tiellä ja...
Aina kun olin askeleen lähempänä, tuntui siltä kuin...
Hän olisi yrittänyt vetää minut sinne.
Kerran jäämyrsky -
kaatoi sähköverkon viikoksi.
Hän oli varmaan yhä talossa, mutta en nähnyt häntä.
Nukuin ja lakkasin kävelemästä unissani.
Ajattelin että ehkä hän tykkäsi, kun sähköt olivat päällä.
Niinpä katkaisin johdot.
Ja minä käskin sinun korjata ne.
Kirosin itseäni koko ajan.
Tiesin että ne korjattaisiin, joten ajattelin, -
että voisin yhtä hyvin tehdä sen. Voisin ainakin varoittaa sinua.
Mutta en varoittanut, koska olen pelkuri.
En tiedä.
Toivoin kai, että kaikki olisi ollut juopon mielikuvitustani.
Ajatteletko niin nyt?
Heräsin puoli neljältä aamulla.
Sinun ajotieltäsi.
Et voi jatkaa sitä mitä teet siellä.
Minun on pakko.
Rahan takiako?
Hän on aina haaveillut täydellisestä maalaistalosta.
Se on vanha ja omalaatuinen. Täynnä historiaa ja outoja ääniä.
Siellä on talli hevosille.
- Etkö aio myydä sitä? - En missään vaiheessa aikonut.
Aioin pitää sen, jumalauta.
Aioin yllättää hänet. Saada hänet uskomaan...
- Mitä tahansa, jotta hän... - Rakastaako hän sinua?
Jos ei niin...
Sitä sinä et voi kunnostaa. Luota minuun.
Olen ainakin tehnyt jotain hyvää heille.
Tiedät että talo on Lydian koti, ei sinun.
- Se on huono talo. - Sanoit, että se oli hyvä joskus.
- Siitä voi tulla taas hyvä talo. - Kuuntele minua...
Hän voi säikytellä minua, mutta mitä hän voi tehdä minulle?
Me olemme aikuisia. Kuolintodistukseen ei merkitä:
"Kuolinsyy: kummitustalo."
Tiedän vain, -
että kaikki mitä korjaat siinä kirotussa talossa, -
vain vahvistaa häntä.
Rakastan sinua.
No niin.
- Oletko vihainen? - Olen.
Et voi vain...
Koska nousit bussista?
Heti kun sinä lähdit.
- Ja sitten sinä... - Kävelin.
Voi jeesus, Finn!
- Aiotko auttaa? - Minä autan.
- Autat vai? - Olen vahdissa.
Katsohan.
Tiimityötä.
- Tykkään murjotuksestasi. - Ehkä jos saisin...
Palaat New Yorkiin huomenna iltapäivällä. Piste.
Me emme pane protonireppuja selkään ja yritä pelastaa...
- Ole hiljaa! - Hei!
Varo sanojasi!
- Tiedän, mitä ajattelet. - Et tiedä.
Että olen paskiainen.
Olet väärässä.
- Olenko? - Olen.
Olet suosikki-ihmiseni.
En ehkä myönnä sitä koko ajan, mutta...
Haluan olla aina vihainen, koska äitikin on aina.
Olet suosikki-ihmiseni.
Mutta et tykkää minusta tarpeeksi, jotta olisit kuvioissa.
- Sinä ja äitisi olette tärkeämpiä... - Ei enää paskapuhetta!
Miksi sinä aina lähdet, jos se on totta?
Koska olen pelkuri.
Minä... Voi jessus!
Et tiedä, kuinka pelottavaa se on.
Kun tuntuu, että minulla on jotain täydellistä.
Minusta sinä olet täydellinen.
Miksi kukaan antaisi minulle mitään täydellistä -
kun heidän pitäisi tietää, että osaan vain pilata sen?
Menen paniikkiin enkä pysy paikoillani.
Tuntuu kauhealta kaivata teitä, -
mutta on parempi olla kaivattu kuin olla läsnä ja inhottu.
En inhoaisi sinua. Rakastan sinua.
Niin minäkin sinua.
- Jessus! Se on äitisi. - Älä vastaa!
Bev?
Ajattelin tarkastaa tilanteen.
- En tiedä, mitä Finn on kertonut. - Ei paljoakaan.
Hän on ollut aika hiljaa paluunsa jälkeen.
Mitä?
Finn on ollut aika hiljaa sen jälkeen kun hän palasi tänään.
- Palasi minne? - Kotiin.
Sinä panit hänet bussiin.
- Mitä minä en ymmärrä? - Tarkoitatko että...
Oletko kunnossa? Hain hänet linja-autoasemalta.
Hän syö juustomakaronia tuossa vieressä.
- Anna puhelin hänelle. - Pieni hetki.
Isä?
- Hei, nuori mies. - Onko kaikki OK?
On. Hyvä että pääsit kotiin.
Et kuulosta siltä että kaikki on OK.
Ei mitään hätää.
- Soittelen taas huomenna. - Selvä.
- Rakastan sinua. - Jutellaan huomenna.
Jää!
Voi paska!
- Mitä sinä haluat? - Onko isäsi kotona?
Jessus, Louis.
Ikävä nähdä sinut tuollaisena.
En tiedä, mistä aloittaisin.
- Vedätkö lärvit kanssani? - Tarvitsen apua, en kaljaa.
- Tarvitsen puhelintasi tai autoa. - En voi antaa niitä sinulle.
En voi auttaa sinua.
Miksi et?
Sinun olisi täytynyt lähteä, jotta voisin auttaa sinua.
- Lähteä mistä? - Talostasi.
Etkä sinä lähtenyt.
Enkä minä...
Sinä et lähtenyt -
talostasi!
Simon?
Minun oli pakko tulla. Kuulin jotain äänessäsi.
Beverly, ole kiltti. Lopeta!
Älä pakota katsomaan häntä.
Mitä helvettiä täällä tapahtuu?
Katso minua!
Haista paska!
Haluatko lähteä?
Se on mahdotonta. Tiedän sen.
Sinä voit lähteä.
Ei ole mitään esteitä eikä temppuja.
- En usko sinua. - Se on totta.
Voit palata takaisin maailmaan.
Jättää remontin.
Kerjätä uutta lainaa.
Perheesi jää rotankoloonsa.
Sinä lähdet.
Sinä lähdet taas.
Tai voisin jäädä.
Niin.
- Jäädä niin kuin sinä jäit. - Niin.
- Ja olla sinun kanssasi. - Ei.
Sinun täytyy tehdä tämä yksin. Niin kuin minä tein.
Mihin sinä menisit?
Vapauteen.
Minä jään.
Mutta työ pitää tehdä loppuun ensin.
Soitit vihdoin takaisin.
Anteeksi, työ on ollut raskasta. Uppoudun siihen.
Finn kyselee sinusta koko ajan. Hän on nähnyt painajaisia.
- Oletko kunnossa? - Olen.
Näin talon, Simon. Finnillä oli kuvia puhelimessaan.
Hän päästää minut nyt puhelimelleen. Me teimme sopimuksen, -
ja näin talon.
No?
No...
Tiesin tarkkaan, mitä suunnittelet.
Ja?
Ja...
Se oli hieno ajatus, Simon. Kiva, että ajattelit sitä.
Selvä.
- Minun on parasta... - Tiedän, on myöhä.
Mutta...
Onko Finn vielä hereillä?
- Saanko..? - Hän nukkuu. Kello on yli 11.
- Onko? - Haluatko, että herätän hänet?
- No, jos sinä... - Hän on kokenut paljon.
- Pitäisi kai... - Anna hänen nukkua.
- Niin on parasta. - Luulen niin.
Kerro, että rakastan häntä.
Minä kerron.
- Hyvää yötä, Simon. - Hyvää yötä, Bev.
Rakastan sinua.
Selvä.
Ei...
- Se on kuin kuva, jonka näytin... - Taulusi. Inhoan sitä.
Katsoin sitä muutama viikko sitten hautajaisten jälkeen.
Etsin sitä jostain syystä.
Eikö se ole nyt meidän?
Se on meidän toistaiseksi.
Mutta me myymme sen pian.
Kukaan ei odota, että me asumme talossa, jossa...
Pelottaa mennä sisälle.
Minuakin pelottaa vähän.
Odota sinä täällä. Haen vain muutamia tavaroita.
- Palataan sitten motellille. - Ei, tulen sisälle.
Simon...
Käviköhän hän sen lääkärin luona?
Hän ei osannut murehtia.
Isä sanoi että on suurempi riski, että asteroidi putoaa niskaan.
Niin. No...
Johonkin ne kai osuvat.
Niin kai.
Hei, nuori mies. Tämä on taas hyvä talo.
En lähtenyt enkä koskaan lähde. Rakastan sinua, isä.
Se on upea.
Täällä ei tunnu pahalta niin kuin luulin.
Ei niin.
Tykkään siitä, miltä talo tuntuu.
Kaipaatko kaupunkia?
En yhtään.
Mihin sinä menisit?
Vapauteen.
Outo juttu.
Alan tottua siihen.
Kauniita unia.
- Jätän oveni auki. - Hyvää yötä, äiti.
Hyvää yötä.
Hyvää yötä, isä.
Suomennos: Juha Arola